Belobrajdić odgovorila Maji Sever oko Matića i kritizirala HRT: ‘Zbog toga nikoga nije bio sram…’
![](https://infokiosk.net/wp-content/uploads/2024/08/belobrajdic-odgovorila-maji-sever-oko-matica-i-kritizirala-hrt-zbog-toga-nikoga-nije-bio-sram.jpg)
Hrvatska književnica i kolumnistica Tanja Belobrajdić osvrnula se na prilog HRT-a o pronađenim posmrtnim ostatcima u Vukovaru. Vijest je dobila prostor od dvije minute i 20 sekundi u 39. minuti središnjeg Dnevnika. Povodom njenoj objavi o prilogu iz lipnja ove godine bila je objava Maje Sever koja je HRT-a prozvala jer Dnevnik nisu započeli s vijesti o smrti Predraga Freda Matića.
Europarlamentarac i bivši ministra Predrag Fred Matić preminuo je u petak 23. kolovoza. HRT je o njegovoj smrti izvijestio u Vijestima u 16.30 i tada je to bila prva vijest. Međutim, novinarka Maja Sever oštro je prozvala i kritizirala HRT jer središnji Dnevnik nije započeo tom viješću, nego se ona našla na dnevnom redu nakon 15-ak minuta.
Četiri minute i 40 sekundi
“Dva dana mi je mučno od svega što sam pročitala, kamo lijepe sreće da nisam ništa. Ovo je jedan od tih primjera, neovisno o broju lajkova koje je objava Maje Sever dobila, kao i brojnih komentara podrške, mnogi su i od mojih virtualnih prijatelja. Potonje nije prigovor, bilo bi to samo čuđenje, kad bih se više ičemu čudila, ali ne onome što bi netko površan mogao pomisliti na prvi mah. Naime, svatko ima pravo žalovati za kim želi, sama ne dozvoljavam da mi itko bira prijatelje, kako ljudi, tako ni politika, ali ovo mi je doslovno bestidno, pa čak i uvredljivo, iz različitih razloga”, piše Belobrajdić i prenosi objavu Maje Sever:
>Predrag Matić umro je od žuči, po žuči će ga mnogi i pamtiti
„Razmišljam što napisati, a o Fredu moramo pisati. Mora ostati trag tog sjajnog čovjeka i to od svakog od nas. Ali dolaze samo suze, ne i riječi. I onda mi HRT pomogne da napišem nešto čemu bi se Fred zapravo slatko smijao i vjerojatno dodao – ma, bolje da me takvi i ne spominju! Središnji dnevnik HRT-a vijest o Fredovoj smrti objavljuje nekad tamo… iza razgovora s Bačićem. Jer to je ipak ministar. Pa, zaslužili smo sve da nam se desi! Svima nama koji šutimo na uredničku sramotu, što šutimo i zapravo pristajemo kako Fred nikada ne bi šutio i nikad nije pristajao. Ni za koju cijenu. E, pa večeras neću ni ja i UMIREM OD SRAMOTE! I od tuge, prijatelju dragi“.
Belobrajdić potom nastavlja:
“Kako bi ‘ogorčeni’ post novinarke, predsjednice Sindikata novinara Hrvatske i Europske federacije novinara Maje Sever bio potpuniji, a što se može provjeriti na stranici HRT-a u rubrici Emisije na zahtjev – Dnevnik 2, vijest, točnije – prilog o smrti F.M. jer su tijekom ranog poslijepodneva svi mediji izvijestili o tome, objavljen je u 17.50 minuti središnjeg, najgledanijeg Dnevnika i trajao je 4 minute i 40 sekundi. Najavljen je kao treći po redu i kao treći po redu je i objavljen. Fred Matić bio je europarlamentarac, dugogodišnji saborski zastupnik i bivši je ministar hrvatskih branitelja. S obzirom na navedeno, nekom drugom bi raspored i minutaža bili primjereni, jer pretpostavljam da ih nije dobio kao branitelj Vukovara i bivši logoraš SKL, u protivnom slučaju dobili bi je i brojni drugi preminuli branitelji i logoraši, a nisu, iako umiru svakodnevno, dovoljno je pogledati osmrtnice u braniteljskim grupama”, piše Tanja Belobrajdić.
>Brutalan odgovor Tanje Domazet Belobrajdić Novostima i SDSS-u oko ulica u Vukovaru
Dvije minute i 20 sekundi
Dodaje kako su posmrtni ostaci najmanje deset osoba pronađeni prije dva mjeseca na Petrovačkoj doli, na vukovarskom odlagalištu smeća. Radi se o ljudima koji su okrutno i zločinački pogubljenih nakon sloma obrane Vukovara. Ta vijest na HRT-u nije dobila puno prostora, no zbog toga se nitko nije pobunio.
“Prilog o pronalasku posmrtnih ostataka najmanje deset tijela hrvatskih branitelja, o pronalasku tijela naše djece, roditelja, braće, prijatelja, suboraca, u središnjem Dnevniku Hrvatske radiotelevizije dobio je prostor od dvije minute i 20 sekundi. U 39. minuti. Još jednom – DVIJE MINUTE I DVADESET SEKUNDI. U TRIDESET I DEVETOJ MINUTI. Najavljen, također, kao treći po redu, stigao je na red nakon desetminutnog izvješća o predstojećoj nogometnoj utakmici hrvatske reprezentacije te intervjua navijača iz fan zone, izvješća sa sjednice predsjedništva HDZ-a, nakon izvješća o sjednici predsjedništva SDP-a putem video veze i nakon reportaža o požaru na Hvaru.
>Tanja Belobrajdić: Ratnim herojima i njihovim najmilijima dugujemo nezaborav njihove žrtve
Prilog o pronalasku žrtava iz Domovinskog rata za kojima se traga gotovo trideset i tri godine nije zavrijedio biti čak ni prije vijesti o požaru u tvornici baterija u Južnoj Koreji i antiterorističkoj operaciji u Dagestanu, ni prije informacije o velikom požaru u Moskvi koji je uzrokovala eksplozija plinske boce. Prije priloga o dvogodišnjem traganju za posmrtnim ostacima hrvatskih branitelja na Petrovačkoj doli uslijedilo je i izvješće o ratu u Izraelu, o Hezbolahu i Hamasu, potom intervju s ministrima Europske unije, ali i što o širenju tog rata misle američki dužnosnici. Saznajemo prije i kako Europska unija daje pomoć Ukrajini bez Mađarskog pristanka, Jasna Paro je govorila tri minute više ne znam o čemu, pa preporuke EK o deficitu, inflaciji, potrošnji, veliki prilog o digitalizaciji zemljišnih knjiga te prigodni intervju s glavnim ravnateljem Državne geodetske uprave, Šustićem.
>Od SDP-a do Možemo: Kronologija ljevičarske političke pristranosti Maje Sever
Za to vrijeme, obitelji, ne deset ili više napokon pronađenih osoba, nego stotine njih, jer jasno, ne znamo tko je na odlagalištu smeća pronađen, čeka da završi i prilog o deložaciji u nekoj pulskoj zgradi zbog ilegalnog iznajmljivanja poslovnih prostora. Kao da je na Petrovačkoj doli pronađeno deset trulih vreća krumpira, a ne deset tijela koja su branila moj grad, mene, tebe, tijela koje je netko porodio, othranio, a sanja da ih pokopa već više od tri desetljeća, ako je ikako još moguće, prije vlastite smrti”, piše Belobrajdić.
Nekoliko priča o nestalima
U nastavku Belobrajdić donosi nekoliko priča o nestalima iz Vukovara i svjedočanstva njihovih obitelji koji ih još čekaju. Roditelji mnogih nestalih su umrli i nisu dočekali sahraniti svoju djecu.
Robert Majić, 20 godina, odveden iz vukovarske bolnice, nakon čega mu se gubi svaki trag. Majka Katica: „Godine su prošle, od moga Robice nema nikakvog traga, niti jedne, jedine informacije. Svaki put kad čujem ime Robert srce mi zalupa…“
Marijan Bošnjak, 29 godina, dragovoljac iz Koške, posljednji put viđen u vukovarskoj bolnici. Supruga Irena: „Deset godina sam čvrsto vjerovala da je živ. Nisam odustajala, tražila sam ga na sve načine na koje sam znala. Teško je bilo, nije bilo kao danas interneta, ne znaš koga da pitaš, kome da se obratiš. Prvih je godina bio rat, a kasnije informacije nismo ni dobivali. Nikako nisam mogla ‘otpustiti’ od sebe to kako će Marijan ipak doći kući, nisam se mogla pomiriti s tim da se neće vratiti. Pala sam u duboku depresiju, završila sam u bolnici…“
>Belobrajdić: Kako su mediji osjetljivi na popustljivost pravosuđa, osim kad je riječ o četnicima
Miroslav Gojun, 28 godina, posljednji mu se trag gubi u Trpinji. Brat Petar: „Prolazile su godine, a onda, čini mi se da je to bilo 1995., gledali smo TV, bila je neka emisija o Vukovaru, kad je majka vrisnula, skočila i poljubila televizor… Vidjela je Miroslava kako sjedi uz Vjekino tijelo i puši i to joj je opet dalo nadu da je ipak negdje živ. Ali, ja sam znao…“
Damir Kovačić-Kole, 21 godina, posljednji put viđen na Ovčari. Jasna Perak, Damirova sestra: „Kada je pročitala iskaze o tome što su radili Damiru, mami je pozlilo. Doživjela je šok i nakon toga više nikada nije bila ista. Ja sam joj rekla: ‘Mama, prošlo je 17 godina, nije moguće da još uvijek vjeruješ kako je Damir živ?’ Tiho mi je odgovorila: ‘Ja se još uvijek nadam…’ Pa ipak, nakon toga, počela je kopnjeti, gubiti se u svome svijetu i ubrzo je umrla…“
Damjan Samardžić – Veliki Bojler, 45 godina i Zorislav Gašpar – Gašo, 18 godina, očuh i posinak, posljednji put viđeni na Ovčari: „Nikada si neću oprostiti što su ostali. Moj sin je ranjen u potiljak došao do bolnice, ipak, on i suprug su htjeli ići u proboj, a ja sam plakala i molila da ne idu, da se ne razdvajamo. A evo, razdvojili su nas u bolnici, odveli su ih na Ovčaru, tamo su ih mučili, a onda ubili. Da barem hoće reći gdje su ih pokopali, da i oni i ja nađemo svoj mir“.
>Belobrajdić za Narod.hr: Domovinski rat u književnosti nije tabu tema, no kritika joj pristupa s oprezom
Drago Križan, 34 godine, zarobljen u vukovarskoj bolnici, posljednji put viđen u hangaru na Ovčari. Majka Katica: „Posljednji put sam ga vidjela tri mjeseca prije negoli je ubijen. Sada još samo jedno želim, da barem jednu njegovu kost mogu sahraniti dok sam živa“.
Jadranko Anić Antić – Šnicla, 32 godine, pripadnik HOS-a kojem se posljednji trag gubi u Negoslavcima. Supruga Milica: „…Iako smo svjesni svega, ni dan danas, nakon trideset godina, ne možemo se pomiriti s tim da ga nema, da se više nikada neće vratiti… Naše su rane stalno otvorene. Više nam nije važno da se krivci kazne, važno nam je da se naši voljeni pronađu i pokopaju, osobito dok su živi oni koji ih tako bolno traže… Dajte nam tijela! Dajte nam njihove kosti, to je svaki čovjek zaslužio!“
“Živi, koji još tragaju, nadaju se, mole, strpljivo su sjedili pred televizorom do TRIDESET I DEVETE MINUTE. Zbog DVIJE MINUTE I DVADESET SEKUNDI.
I nikoga, baš nikoga, zbog toga nije bio sram”, zaključila je Belobrajdić.
Objava Belobrajdić odgovorila Maji Sever oko Matića i kritizirala HRT: ‘Zbog toga nikoga nije bio sram…’ pojavila se prvi puta na narod.hr.
pročitaj cijeli članakbranitelji (22)hrt (35)Hrvatska (3973)Izdvojen članak (637)predrag fred matić (24)vukovar (44)